Kuigi iga maailma riik
sooviks seda fakti vaidlustada,
teame meie, prantslased, tõtt.
Parim toit maailmas on valmistatud Prantsusmaal.
Parim toit Prantsusmaal on valmistatud Pariisis.
Ning parim toit Pariisis on mõne sõnul valmistatud peakokk Auguste Gusteau poolt.
Gusteau restoran on Pariisi parim,
viis kuud ette reserveeritud.
Ning tema pimestav tõus Prantsuse köögi tippu...
on teinud tema konkurendid kadedaks.
Ta on noorim kokk läbi ajaloo, kes on saavutanud viie-tärni hinnangu.
Peakokk Gusteau kokaraamat, "Igaüks oskab süüa teha!"
rajas oma tee enim-müüdud nimekirja tippu.
Kuid mitte igaüks ei tähista selle edu.
Lõbus pealkiri, "Igaüks oskab süüa teha!"
Ja mis veel enam nalja pakub on, et Gusteau ise märgatavalt usub sellesse.
Kuid mina võtan söögi valmistamist väga tõsiselt.
Ning ei. Ma ei arva, et igaüks oskab seda teha.
See olen mina.
Ma arvan, et on ilmne, et ma pean rohkem oma elu üle mõtlema.
Mis on mu probleemiks?
Esiteks, ma olen rott.
Mis tähendab, et elu on raske.
Ning teiseks, mul on kõrgelt arenenud maitse- ja lõhnameel.
Jahu, munad, suhkur, vaniljeuba...
Natukene sidrunit.
Vau, sa haistad seda kõike? Sul on annet.
See on Emile, mu vend. Talle on kerge muljet avaldada.
Et sa suudad koostisosi lõhna järgi ära tunda? No ja siis?
Tema on mu paps. Ta ei ole kunagi vaimustatud.
Samuti juhtub ta olema meie klanni liider.
Mis on viga kõrgelt arenenud meelte omamises?
Oot, oot, oot! Ära söö seda! - Mis siin toimub?
Tuli välja, et imelik lõhn kuulus rotimürgile.
Järsku ei arvanud isa enam, et mu anne on kasutu.
Mul oli oma ande tõttu päris hea tunne,
kuni paps mind ametisse määras.
Puhas.
Täpselt. Mürgisuse kontrollija.
Puhas mis puhas.
Lähedal jumalikkusele.
Mis tähendab puhast. Tead küll, puhtus on lähedal...
Unusta ära. Liigu edasi.
See tegi mu papsi uhkeks.
Kas sa ei tunne end kohe paremini, Remy? Sa aitasid kaasa üllal eesmärgil.
Üllal? Me oleme vargad, paps.
Ning see, mida me varastame, vaatame tõele näkku, on prügi.
See ei ole varastamine, kui keegi teine seda ei taha.
Kui mitte keegi seda ei taha, miks me seda siis varastame?
Ütleme lihtsalt, et meil on erinevad väljavaated.
Nii palju ma teadsin:
kui sa oled mida sööd, siis tahan ma ainult head süüa.
Kuid mu papsile...
Toit on kütus.
Kui sa muutud valivaks ja ei pane midagi paaki, sureb su mootor.
Ole nüüd vait ja söö oma prügi.
Kui me kavatseme vargad olla,
siis miks mitte varastada häid asju köögist,
kus mitte miski pole mürgitatud.
Esiteks, me pole vargad.
Teiseks, hoia köögist eemale ja inimestest ka.
See on ohtlik.
Ma tean, et ma peaksin inimesi vihkama,
kuid nendes on midagi.
Nad ei ürita lihtsalt ellu jääda. Nad avastavad, nad valmistavad.
Ma mõtlen, et lihtsalt vaadake, mida nad oma toiduga teevad.
Kuidas ma seda kirjeldada saaksin?
Hea toit on nagu muusika, mida saab maitsta.
Värvid, mida saab nuusutada.
Oivalisus ümbritseb teid igal pool.
Sa pead ainult olema valmis peatuma ja seda nautima.
Gusteaul oli õigus.
Oivaline.
Iga maitse oli totaalselt unikaalne.
Kuid kombineerida üks maitse teisega,
ning midagi uut valmis.
Seega nüüdsest oli mul salajane elu.
Ainus, kes sellest teadis, oli Emile.
Hei, Emile. Emile.
Ma leidsin seene.
No kuule, sa oled toidu peitmises osav. Aita mul leida koht, kuhu see panna.
Ta ei mõista mind, kuid ma saan tema ümbruses olla mina ise.
Miks sa nii kõnnid?
Ma ei taha pidevalt oma käpakesi pesta.
Kas sa oled kunagi mõelnud, et me kõnnime samadel käpakestel
millega me toidu käsitleme?
Oled sa kunagi mõelnud, mida me endale suhu topime?
Pidevalt.
Kui ma söön, ei taha ma maitsta kohti, kus mu käpad olnud on.
Lase aga käia.
Kuid kui paps peaks sind nii nägema, ei meeldi see talle üldse.
Mis sul seal on?
Sa leidsid juustu?
Ning mitte just mingit suvalist juustu. Tomme de chčvre de pays!
See sobib mu seenega ideaalselt.
Ning...
See rosmariin! See rosmariin,
ehk mõne tükk siit magusalt murult.
Viska see hunnikusse, ma arvan, ning siis me... tead küll...
Me ei taha seda prügi hulka visata. See on eriline.
Kuid me peaksime enne päikeseloojangut
kolooniasse tagasi minema, või muidu, tead isegi, Paps...
Emile!
Hetke võimalused on avastamata.
Me peame seda küpsetama.
Nüüd, kuidas me seda küpsetame, oleks õige küsimus...
Asja iva on selle pidevas keerutamises.
Et suitsune maitse saaks hea ja ühtlane.
See torm läheneb.
Kuule, Remy. Me vist ei tohiks selle...
Sa pead seda proovima!
See on... see on nagu... See on nagu põlenud, sulanud...
Mitte eriti suitsune maitse. Selline kindel... See oleks nagu...
Sellel on nagu selline "kar-bõmm, viuh" sarnane maitse. Või mis sa arvad?
Kuidas sa seda maitset nimetaks? - Pikne'line?
See on pikne'line! Me peame seda kordama.
Olgu, kui järgmine torm tuleb, läheme me sinna katusele...
Ma tean, mida see vajab! Safranit! Natukene safranit ajaks asja ära.
Safran. Miks on mul selline tunne,
Et see on köögis? - See on köögis.
Safran - See pole üldse hea.
Safran.
Mulle ei meeldi see. Ta ärkab üles.
Ma olen siin oma miljon korda käinud.
Ta paneb kokanduskanalile ja ta ei ärka kordagi.
Sa oled siin miljon kordi olnud?
Ma ütlen sulle, safran on õige asi. Gusteau vannub seda.
Okei. Kes on Gusteau?
Lihtsalt parim peakokk maailmas. Ta kirjutas selle kokaraamatu.
Oota. Sa loed?
No, mitte üleliia. - Kas isa teab?
Sa võiksid täita raamatu, palju raamatuid, asjadega mida paps ei tea.
Ning seda on tehtud, sellepärast loengi. Sellepärast ongi see meie saladus.
Mulle ei meeldi saladused.
Kogu see kokandus ja lugemine ja teleka vaatamine.
Samal ajal, kui me loeme ja küpsetame.
See tundub, nagu sa segaksid mind kuritegevusse, ning ma lasen sul seda teha.
Miks ma küll lasen sul seda teha?
Miks nendel lastel küll nii kaua läheb?
I'Aquila Safran. Itaaliast.
Gusteau ütleb, et see on oivaline. Hea, et see vanamoor on toiduarmast...
Unustage salapärasus. Kõik oleneb teie kokandusest.
Hei. See on Gusteau. Emile, vaata.
Hea toidu valmistamine pole nõrgale südamele.
Sa pead olema kujutlusvõimeline, tugevasüdameline.
Sa pead proovima asju, mis ei pruugi õnnestuda.
Ning sa ei tohiks mitte kellelgi lasta omale piire määrata...
vastavalt sellele, kust sa pärit oled.
Su ainus piir on su hing.
Mida ma räägin, on õige. Igaüks oskab süüa teha.
Kuid ainult kartmatud saavad olla parimad.
Puhas poeesia.
Kuid see ei kestnud kaua.
Gusteaus'i restoran kaotas ühe oma viiest tähest
peale salvavat arvustust Prantsusmaa tipp toidukriitiku, Anton Ego poolt.
See oli Gusteaule tõsine löök,
ning murtud südamega peakokk suri peagi peale seda,
mis traditsiooni kohaselt, tähendas veel ühe tähe kaotamist.
Gusteau on surnud?
Jookse!
Ei, sa juhatad ta kolooniani!
Appi, Remy. Appi! - Emile! Kiiguta lampi!
Ma üritan sinust kinni haarata.
Emile, kiigu minu juurde.
Evakueeruge! Kõik paatide juurde.
Laske mind läbi! - Raamat.
Vabandage. Liigu, liigu.
Mine, mine, mine. Liigu, liigu, liigu.
Tõstke sild ülesse! Liigutage! Liigutage!
Hei, Johnny! Kiirusta!
Lükake eemale. Kiiremini.
Võta kinni!
Võta laps. - Ulata mulle oma käpp.
Hei, oodake mind!
On kõik siin? On kõik olemas?
Oot. Kus Remy on? - Siin. Ma tulen.
Ma tulen!
Hoia kinni, poeg. Andke talle midagi, millest kinni hoida.
Tule nüüd, poiss. Uju nüüd, poeg.
Lase käia. Ulata siiani.
Sa saad sellega hakkama.
Remy! - Paps!
Tule nüüd. Küll sa hakkama saad. Sa saad hakkama.
Kutid, oodake. Jääge seisma!
Remy. Tule nüüd. Uju.
Oodake! Oodake mind! Peatuge.
Isa?
Kummale poole?
Ma ootasin...
häält...
või heli,
mingit märguannet,
midagigi.
Kui sa oled näljane, mine üles ja vaata ringi, Remy.
Miks sa ootad ja norutad?
No ma kaotasin just oma pere, kõik oma sõbrad,
arvatavasti igaveseks.
Kuidas sa seda tead? - Noh, ma...
Sa oled illustratsioon. Miks ma sinuga räägin?
Sa just kaotasid ju oma pere, kõik oma sõbrad. Sa oled üksik.
Nojaa, aga sa oled surnud.
Aga see pole mingi vastand soovivale mõtlemisele.
Kui sa keskendud sellele, mille sa oled maha jätnud,
pole sa kunagi võimeline nägema, mis ees ootab.
Nüüd mine üles ja vaata ringi.
ampus!
Mida sa teed?
Ma olen näljane.
Ma ei tea, kus ma olen,
ning ma ei tea, millal ma taas toitu leian.
Remy, sa oled osavam, kui praegu. Sa oled kokk.
Kokk valmistab. Varas võtab. Sina ei ole varas.
Kuid ma olen näljane.
Küll ka toit tuleb, Remy.
Toit tuleb alati nende juurde, kellele meeldib süüa teha.
Sa arvad, et ma mängin? - Sul ei ole julgust.
Pariis?
Kogu selle aja olen ma Pariisi all olnud?
See on ilus.
Kõige ilusaim.
Gusteau's? Sinu restoran?
Sa juhatasid mind enda restoranini?
Tundub, et seda ma tegin. Jah. Nii ongi! Ma juhatasin su siiani!
Ma pean seda nägema.
Valmis minema lauale number 7.
Ma vajan rohkem supikausse, palun.
Ma vajan kahte lambaribi. Ma vajan rohkem porrulauku.
Ma vajan kaks lõhet, kolm salatisegu ja kolm fileed.
Kolm tellimust salatisegule on valmistamisel.
Kaks tellimust kohe valmimas, kõrvetatud lõhe.
Kolm fileed töötlemisel. Ma vajan taldrikuid.
Tere, peakokk Skinner. Kuidas teie öö hetkel möödub?
Tere, peakokk. Tere, peakokk Skinner.
Õhtust, peakokk.
Hei boss, vaata kes siin on.
Alfredo Linguini, Renata väike poisuke.
Tere. - Suureks kasvanud, jah?
Sa mäletad Renatat, Gusteau kunagist armulugu?
Jah, kuidas sul läheb... - Linguini.
Jah, Linguini. Nii kena sinust, et sa külastad. Kuidas su...
Emal? - Renata.
Jah, Renata. Kuidas tal läheb? - Hästi.
Noh, mitte... On ka parem olnud, ma mõtlen...
Ta suri.
Tunnen kaasa.
Pole vaja. Ta uskus taevasse, seega on ta kindlustatud.
Tead küll, hauatagune elu.
Mis see on? - Ta jättis selle sulle.
Ma arvan, et ta lootis, et see aitab... mul...
tead küll... tööd saada... siin.
Aga muidugi... Gusteau ei kahtlekski.
Renata pojana oled sa siia vägagi...
Jah, olgu, me võime selle sisse kanda ning kui midagi sobivat avaneb...
Me võtsime ta juba tööle.
Mida? Kuidas te julgete kedagi palgata ilma minu...
Meil oli prügipoissi vaja.
Prügi. Sel juhul...
olen ma õnnelik, et kõik läks hästi.
Ma ei suuda seda uskuda.
Tõeline gurmaanrestoran ning mina saan vaadata.
Sa oled mu raamatut lugenud. Vaatame, kui palju sa tead?
Milline on peakokk?
See mees. - Väga hea.
Kes on tähtsuselt järgmine?
Peakoka assistent. Seal.
Tema vastutab köögi eest, kui peakokka pole.
Kastmemeister on juhtiv kastmete alal. Väga tähtis.
Kokk ja tema abiline, mõlemad väga tähtsad.
Õpipoiss, õpipoiss, nad on kokad. Väga tähtis.
Sa oled arukas rott. Nüüd, kes see on?
Tema? Ta on eikeegi.
Mitte eikeegi. Ta on osa köögist.
Ei, ta on nõudepesija vms.
Ta peseb nõusid või viib prügi välja. Süüa ta ei tee.
Aga ta oskaks. - Ei.
Kuidas sa tead? Mida ma alati öelnud olen?
Igaüks oskab süüa teha.
Nojah, igaüks oskab, aga see ei tähenda, et igaüks peaks.
Aga see ometi ei peata teda. Näed?
Mida ta teeb? Ei. Ei! Ei, see on kohutav.
Ta rikub supi ära. Ning mitte keegi ei pane tähele?
See on sinu restoran. Tee midagi.
Mida ma teha saan? Ma olen sinu kujutlusvõime sünnitis.
Kuid ta rikub supi ära! Me peame kellelegi ütlema, et ta...
Remy! Mida sa ootad?
Kas see hakkab sinu puhul tavapäraseks asjaks saama?
Sa tead, kuidas seda parandada. See on sinu võimalus.
Supp! Kus on supp? Eest ära.
Liiguta end, prügipoiss!
Sina teed süüa?
Kuidas sa julged minu köögis süüa teha?
Kuskohast võtad sa häbematuse
isegi üritada midagi nii suurejooneliselt idiootset?
Ma peaksin su pooleks tõmbama.
Ma teengi seda. Ma arvan, et seadus on minu poolel.
Ära keeta ning pooleks tõmmata
peale tema pardipressi all käimist, et tema peast rasv välja pigistada.
Mida sa latrad? - Supp!
Supp!?
Peatage see supp!
Eiii!
Kelner.
Linguini!
Sa oled vallandatud!
V-A-L-L-A-N-D-A-T-U-D! Vallandatud!
Ta soovib peakokka näha.
Aga tema...
Mida klient ütles? - See polnud klient, see oli kriitik.
Ego? - Solene LeClaire.
LeClaire? Mida ta ütles? - Talle meeldib supp.
Oota. - Mis mõttes, "Oota"?
Sinu pärast ma selles jamas olengi.
Keegi küsib sinu supi kohta.
Mis mängu sa mängid?
Olen ma ikka vallandatud?
Sa ei saa teda vallandada? - Mida?
LeClaire on sellest vaimustuses, jah? Ta tegi selle sulle selgeks seda öeldes.
Kui ta kirjutab selle kohta arvustuse
ning saab teada, et sa vallandasid koka, kes on vastutav...
Ta on prügipoiss. - Kes valmistas midagi, mis oli hea.
Kuidas me saame sümboliseerida Gusteau nime,
kui me ei hoia alal tema kõige südamelähedasemat usku.
Ning mis selleks usuks on, preili Tatou?
Igaüks oskab süüa teha.
Võibolla olen ma olnud natukene järsk meie uue prügipoisi vastu.
Ta on võtnud vapra riski,
ning me peaksime seda tasustama, nagu Gusteau teinud oleks.
Kui ta soovib ujuda ohtlikes vetes,
siis kes oleme meie, et teda keelata?
Sa olid põgenemas? - Õige jah.
Kuna sina avaldasid sellist huvi tema kokakarjääri vastu,
oled sina selle eest vastutav.
Kas veel keegi?
Sel juhul tagasi tööle.
Sul kas vedas meeletult või siis kohe üldse mitte.
Sa teed selle supi uuesti, ning seekord olen ma tähelepanelik.
Väga tähelepanelik.
Nad arvavad, et sa võid kokk olla. Tead, mida mina arvan, Linguini?
Ma arvan, et sa oled alatu, üleulatuv väike...
Rott!
- Püüdke rott kinni.
Linguini, leia midagi, millega ta lõksu püüda.
See pääseb minema. Võtke kinni, võtke kinni, võtke kinni.
Mida ma nüüd tegema peaksin? - Tapa ära.
Kohe? - Ei, mitte köögis. Oled sa segane?
Kujutad sa ette ka, mis meiega juhtuks,
kui keegi saaks teada, et meie köögis oli rott.
Nad sulgeksid restorani.
Meie maine ripub juba niigi niidi otsas.
Vii see siit minema. Kaugele ära. Tapa ära. Vabane sellest. Mine!
Ära vaata mind nii. Sa pole ainus, kes lõksus on.
Nad ootavad, et ma uuesti süüa teeksin.
Ma ei olnud auahne. Ma ei üritanud kokata.
Ma lihtsalt üritasin pahandusi vältida.
Sina olid see, kes aretas maitseainetega.
Mida sa sinna viskasid? Oreganot? Ei? Mida? Rosmariini?
See on maitsetaim, eks? Rosmariin?
Sa ei visanud sinna rosmariini?
Siis mis värk oli selle heitmise ja loopimisega...
Ma vajan seda tööd. Ma olen nii palju töökohti kaotanud.
Ma ei oska süüa teha ning nüüd räägin ma isegi rotiga, nagu sa...
Kas sa noogutasid?
Kas sa oled noogutanud?
Sa saad minust aru?
Seega ma ei olegi hull!
Oota korra.
Ma ei oska süüa teha, ega?
Aga sina...
Sina oskad, eks?
Kuule, ära ole nii tagasihoidlik. Sa oled ikkagi rott, jumala nimel.
Mida iganes sa ka tegid, neile meeldis see.
Jah. See võiks isegi töötada.
Hei, neile meeldis supp!
Neile meeldis supp. Kas sa suudaksid seda uuesti teha?
Olgu, ma lasen su nüüd välja.
Kuid me oleme selles jamas koos, eks?
Okei.
Siin see ongi.
See pole palju, kuid see on... Tead isegi...
Mitte midagi erilist.
Võiks hullemgi olla.
Soojus ja valgus on olemas ning samuti diivan ja telekas.
Seega, mis kuulub mulle, kuulub ka sulle.
Oled sa...
On see unenägu?
Parimat sorti unenägu.
Unenägu, mida saame jagada.
Aga miks siin?
Miks mitte?
Miks mitte siin?
Miks mitte praegu?
Kus on parem unenägu näha, kui mitte Pariisis?
Hommikust, väike peakokk. Aeg tõusta...
Oh ei.
Idioot! Ma teadsin, et see juhtub.
Ma lasin roti enda elamisse ning ütlesin talle, et mis on minu on ka tema oma.
Munad on läinud!
Loll! Ta varastas toidu ja tõmbas lesta! Mida enamat oligi oodata!
Nii saabki, kui usaldada rotti.
Hei. On see mulle?
See on hea. Mida sa siia sisse panid?
Kuskohast sa seda said?
Vaata, see on isuäratav, kuid ära varasta. Ma ostan mõningaid maitseaineid, eks?
Oh, ei. Me jääme hiljaks ja seda veel esimesel päeval.
Tule nüüd, väike peakokk.
Kuigi mina, nagu paljud teisedki kriitikud,
olen Gusteaud kirjeldanud peale suursuguse peakoka surma tähtsusetuks,
oli supp revolutsioon. Vürtsikas, kuid samas delikaatne maitseelamus.
Solene LeClaire? - Jah!
Kõigi vastuolude kiuste on Gusteau's taas pärinud meie tähelepanu.
Ainult aeg ütleb, et kas nad on seda väärt.
Niisiis...
Tead küll...
Vaata, ma tean, et see on totter ja imelik, kuid kumbki meist ei saa seda üksi tehtud.
Seega peame me seda koos tegema, eks? Lööd siis kampa?
Teeme siis ära!
Ma...
Teretulemast põrgusse. Tee nüüd uuesti see supp.
Võta nii palju aega, kui tarvis. Kasvõi terve nädal, kui vaja.
Supp.
Sa väike...
Sa kuradima...
Niimoodi need asjad ei käi, Väike Peakokk!
Ma kaotan aru, kui me seda veel teeme.
Me peame midagi muud välja mõtlema.
Midagi, millega ei kaasneks hammustamist ega näpistamist.
Või siis mööda minu keha üles-alla jooksmist nende väikeste roti käpakestega.
Hammustamine! Ei! Lippamine! Ei!
Ei mingit siblimist ega vudimist. On arusaadav, Väike Peakokk?
Väike Peakokk?
Sa oled näljane.
Okei, mõtleme selle siis läbi.
Sina tead, kuidas süüa teha, ning mina tean, kuidas välja näha
inimese moodi.
Me peame välja töötama süsteemi, et ma teeks, mida sa tahad,
kuid nii, et see ei tunduks, nagu mind juhiks väike rotist kokk.
Kas sa kuuled mind? Ma olen segane! Segane! Segane!
Olen külmikus, räägin rotiga söögi tegemisest gurmaanrestoranis.
Mul ei tule see välja! - Linguini?
Me peame suhtlema
Ma ei saa pidevalt jälgida "Jah" või "Ei" noogutusi roti poolt...
Rott! Ma nägin seda!
Rott? - Jah, rott. Täpselt sinu kõrval.
Mida sa siin teed?
Ma lihtsalt viin ennast kurssi... tead küll... köögiviljadega jms.
Kao välja.
Mõni võib köögiviljadega liiga tuttavaks saada!
See oli napikas. On sinuga seal üleval kõik korras?
Kuidas sa seda tegid?
See on kummaliselt imelik!
Üks pilk ja ma teadsin, et meil oli sarnane pöörane idee.
Okei.
Kuhu sa mind viid? Oota.
Oota. Anna andeks.
Okei.
Terviseks!
Okei.
Nüüd peaks hea olema.
Palju õnne. Sul õnnestus korrata oma õnnetuslikku edu.
Kuid sa pead oskama teha muudki peale supi, kui tahad teenida minu köögis, poisu.
Colette on vastutav sinule siinsete kommete õpetamise suhtes.
Kuule. Ma tahan, et sa teaksid,
kui suur au mul on õppida sinusuguse...
Ei! Sina kuula. Ma tahan, et sa teaksid täpselt, kellega sul siin tegu on.
Kui palju naisi sa siin köögis näed?
Noh, ma...
Ainult mina. Mis sa arvad, miks see nii on? - Noh, ma...
Sest trendiköök on vanamoodne hierarhia,
mis on üles ehitatud lollide vanade meeste tehtud reeglite järgi.
Reeglid disainitud selleks, et naistel oleks võimatu siia maailma siseneda.
Kuid ma olen ikka siin. Kuidas see juhtus?
Sest, noh, sest sa...
Sest ma olen kõige vintskem kokk siin köögis.
Ma olen teinud liiga rasket tööd liiga kaua, et siia saada.
Ning ma ei kavatse seda ohustada mingi prügipoisi pärast, kellel vedas.
Said aru?
Lihtne valmistada. Lihtne süüa. Gusteau teeb hiina köögi
Hiin-lihtsaks.
Suurepärane töö, Franįois. Nagu alati. - See on hea, eks?
Ma tahan, et sa mõtleksid midagi välja mu uue külmutatud toidu idee jaoks.
Gusteau's Maisikutsikad.
Need on nagu maisikoerad, ainult väiksemad. Ampsusuurused.
Mis on maisikoerad?
Odavad vorstid, mis on kastetud koogitaigna sisse ja fritüürist läbi lastud. Ameerika värk.
Mõtle midagi välja.
Võibolla Gusteau tunkedes ja õlgedest kaabuga.
Või siis suur viljapea koeravälimusega.
Jah. Kuid palun, väärikusega.
Kutsuge mu advokaat.
Noh, testament sätestab,
et kui kaks aastat peale surmatähtpäeva
pärija välja ei ilmu,
saab Gusteau äriringkonnad endale tema assistent. Sina.
Ma tean, mida testament sätestab.
Ma tahan teada, kas see kiri... Et kas see poiss muudaks midagi?
Neil puudub eriline sarnasus.
Sarnasust pole ollagi. Ta pole Gusteau poeg.
Gusteaul polnud lapsi ja kust ta veel aega leidis kõige selle kõrvalt?
Tähtaeg selles testamendis aegub vähem, kui kuu aja pärast.
Järsku, mingi poiss saabub koos kirjaga...
oma hiljuti lahkunud emalt, kes väidab, et Gusteau on tema isa?
Ülikahtlusalune.
See kuulus Gusteaule? - Jah, jah, jah.
Kas tohib? - Muidugi.
Kuid poiss ei tea.
Ema väidab, et ta ei maininud seda talle ega Gusteaule ning palub, et ma ka ei ütleks.
Miks sina? Mida ta tahab? - Poisile töökohta.
Ainult töökohta. - Noh, jah.
Siis miks sa nii mures oled? Kui ta siin töötab,
on sul võimalik tal silma peal hoida, kuni ma natukene asju uurin.
Uuri välja, kui suur osa sellest on tõene.
Mul oleks vaja, et sa hangiks poisilt natukene DNA näidiseid.
Võibolla juukseid vms.
Pane mu sõnu tähele. Kogu see värk on väga kahtlane.
Ta teab midagi.
Rahu, ta on prügipoiss. Ma arvan, et sa saad temaga hakkama.
Mida sa teed?
Ma lõigun köögivilju. Ma lõigun köögivilju?
Ei! Sa raiskad energiat ja aega!
Sa arvad, et kokkamine on nunnu töö, nagu emme köögis?
Noh, emme ei pidanud kunagi silmitsi seisma
toidutulvaga, kui tellimused voolavad ojadena sisse
ning iga roog on erinev ning mitte ükski pole lihtne
ja kõik erinevad valmimise ajad,
kuid kliendi lauale peavad saabuma kõik
täpselt samal ajal, kuumalt ja perfektselt!
Iga sekund on arvel, ning sa ei saa olla emme!
Mis see veel on? Hoia oma ümbrus puhas.
Kui tipptund saabub, mis juhtub?
Segamini tööpinnad aeglustavad asju.
Toit ei liigu, tellimused kuhjuvad. Katastroof.
Ma teen selle sulle lihtsasti meeldejäävaks.
Hoia oma tööpind puhas, või ma löön su maha!
Su varrukad näevad välja, nagu sa oleks nende peale oksendanud.
Hoia oma käed ja õlad tagapool, keha lähedal. Vot nii. Näed?
Alati naase sellisesse asendisse.
Kokad liiguvad kiiresti. teravad nõud, kuum metall, hoia käed enda ligi.
Sa vähendad sisselõikeid ja põletusi ning hoiad oma varrukad puhtana.
Koka tunnusmärgid: räpane põll - puhtad varrukad.
Ma tean Gusteau stiili peast.
Igas toidus on Gusteaul alati midagi ootamatut.
Ma näitan sulle. Mul on kõik retseptid peas.
Alati tee midagi ootamatut. - Ei. Jälgi retsepti.
Kuid sa just ütlesid, et... - Ei, ei, ei.
Tema tööks oli olla ootamatu. Meie tööks on...
Järgida tema retsepte. - Järgida retsepte.
Kuidas sa tead, et sai on hea, ilm maitsmata?
Mitte lõhna, mitte välimuse, kuid hoopis kooriku hääle järgi.
Kuula.
Krõbina sümfoonia. Ainult hea sai kõlab nii.
Ainuke viis parima toodangu saamiseks on olla nimekirjas esimene,
ning nimekirjas esimeseks olemiseks on ainult kaks viisi.
Kasvata ise või anna farmerile altkäemaksu.
Voilā! Parim restoran saab esimesena valida.
Inimesed arvavad, et trendiköök on uhkeldav. Seega peab peakokk olema vastav.
Kuid see pole sugugi nii. Lalo näiteks pani kodust plehku 12. aastaselt.
Sai tsirkuses tööd akrobaadina.
Ning siis ta vallandati
õhtujuhi tütrega sehkendamise eest.
Horst on istunud kinni.
Mille eest?
Mitte keegi ei tea kindlalt. Ta muudab oma lugu iga kord, kui temalt küsida.
Ma petsin hiiglaslikku korporatsiooni.
Ma röövisin Prantsusmaa suuruselt teist panka kasutades kõigest pastapliiatsit.
Ma tekitasin Avignoni kohale osoonikihti augu.
Ma tapsin mehe tema pöidlaga.
Ära mitte kunagi mängi kaarte Pompidouga.
Ta on välja löödud Las Vegasest ja Monte Carlost.
Larousse oli vastupanu liige. - Millises neist?
Ta ei räägi. Kuuldavasti nad ei võitnud.
Seega nagu sa näed.
Me oleme artistid, piraadid. Enamat, kui kokad.
Meie? - Jah, sa oled ju nüüd üks meist, eks?
Jah, muide, tänan kogu selle nõu eest kokanduse alal.
Tänan sind ka. - Mille eest?
Et sa välja kannatasid.
Rott!
Aga ta on... - Ma lihtsalt pillasin oma võtmed maha.
Olete te täna õhtul juba otsustanud?
Teie supp on suurepärane. Kuid... - Kuid me tellime seda iga kord.
Mida teil veel on? - Noh, meil on väga hea "foie gras".
Ma juba tean seda.
Vana esindaja oli selle poolest kuulus.
Mida on kokal, mis oleks uus.
Keegi küsis, et kas midagi uut on! - Uut?
Jah. Mida ma neile ütlen?
Noh, mida sa neile ütlesid? - Ma ütlesin neile, et ma küsin.
Mida sa lobised?
Kliendid küsivad, et kas midagi uut on. - Mida ma neile ütlema peaks?
Mida sa neile ütlesid? - Ma ütlesin, et ma küsin!
See on lihtne.
Lihtsalt võtke välja mingi vana Gusteau retsept,
midagi, mida me pole ammu teinud...
Nad teavad juba vanu asju. Neile maitseb Linguini supp.
Nad tahavad süüa Linguini käest?
Paljudele klientidele meeldib supp. See on kõik, mida me ütleme.
Kas me ütlesime seda?
Olgu siis nii. Kui nad Linguinit tahavad,
siis ütle neile, et Linguini valmistas neile ette midagi erilist.
Midagi täiesti väljaspool menüüd.
Ja ära unusta rõhutada,
et see on Linguini'lik. - Jah, peakokk.
Nüüd on sul võimalus proovida midagi sinu talendile väärilist, Linguini.
Unustatud peakoka lemmik, piimaliha Gusteau moodi.
Colette aitab sind. - Jah, peakokk.
Nüüd kiirusta. Meie einestajad on näljased.
Oled sa kindel? Retsept oli katastroof.
Gusteau ise ütles nii.
Just seda sorti ülesanne, mida lootustandev kokk vajab.
"Piimaliha Gusteau Moodi."
"Piimaliha praetakse vetikasoola koorikus
koos seepia kombitsaga, koeraroosi püree,
kuningmerekarbi muna, kuivatatud valge kasekäsn?
Anoovise lagritsa kaste."
Ma ei tea seda retsepti, kuid see kuulub Gusteaule, seega...
Lalo! Meil on vasikaliha kõht ligunemas, eks?
Jah! Vasikaliha kõht, arusaadav.
Vasikaliha kõht?
Okei.
Ma tulen kohe tagasi. Kuhu...
Hei, ma pean... Hei!
Ära pane mind tähele. Ma pean seda hästi ruttu laenama.
No nii, siin see ongi...
Kohe olen tagasi.
Tänan.
Vabanda mind,
Tundub, et ma vajan seda. Kohe olen tagasi...
Ma korjan selle ülesse.
Ma võtan natukene neid maitseaineid ka.
Okei.
Mida sa teed? Sa peaksid
ette valmistama Gusteau retsepti jaoks.
See on retsept.
See retsept ei vaja valge trühvli õli!
Mida sul veel on... Sa improviseerid?
Praegu ei ole aega eksperimenteerida. Kliendid ootavad.
Sul on õigus. Ma peaksin sind kuulama!
Lõpeta ära! - Misasi?
Minu hirmutamine! Mida iganes sa teed, lõpeta.
Kus on eritellimus? - Tulemas!
Ma arvasin, et me oleme selles koos. - Me ju olemegi.
Mida sa siis teed? - Seda on väga raske seletada.
Eritellimus? - Tule järgi!
Oot, oot! Ma unustasin anđoovise lagritsa kastme.
Ära sa mitte mõtlegi. - Ma ei, ma ei, mul...
on kahju.
On Linguini toit juba valmis?
Jah. See on sama halb kui me seda mäletame. Just läks välja.
Kas sa maitsesid seda? - Jah, muidugi... enne kui ta seda muutis.
Väga hea. Mida? Kuidas ta seda muuta sai?
Ta muutis seda kohe, kui see oli uksest väljumas.
Nad armastavad seda.
Teised einestajad juba küsivad selle kohta, Linguini kohta.
Mul on veel seitse tellimust.
See on imeline.
Ma sooviksin ka seda.
Eritellimus!
Mis see on?
Eritellimus! Eritellimus! Eritellimus!
Linguinile.
Õnnesoovid, hr. Linguini. Terviseks!
Joo nüüd, meil on piisavalt.
Tee paus, Väike Peakokk. Hinga värsket õhku.
Me saime me tõeliselt hästi hakkama.
Sain su mütsi!
Tõsiselt nüüd.
Ma sooviksin sinuga üht väikest jutuajamist, Linguini, minu kontoris.
On mul pahandusi? - Pahandusi? Ei.
Natukene veini, sõbralik vestlus. Lihtsalt kokad omavahel.
Õpipoiss ei tule enam abipalvega sinu poole, või mis, Colette?
Ta on saanud kõik, mida ta vajab.
Tähistamas sinu edu, eks, Linguini?
Väga hea.
Ma lihtsalt võtsin selle viisakusest. Ma ei joo eriti, et teaksid.
Muidugi sa ei joo. Mina ka mitte, kui ma jooks seda.
Kuid sa peaksid olema idioot hiigelsuurtes mõõtmetes
kui sa ei väärtustaks seda '61 aasta Château Latouri.
Ning sina, Härra Linguini, pole mingi idioot.
Võtame sinu mitte-idiootsuse terviseks.
Remy! - Emile?
Ma ei suuda seda uskuda! Sa oled elus!
Sa pääsesid! - Ma arvasin, et ma ei näe teid enam kunagi.
Me arvasime, et sa ei elanud kärestiku üle.
Mida sa sööd?
Ma ei tea?
Ma arvan, et see oli kunagi mingisugune kapsarull.
Mida? Ei. Sa oled Pariisis nüüd. Minu linnas.
Minu vend küll prahti ei söö, mitte minu linnas.
Remy! Sa varastad? Sa ütlesid Linguinile, et ta võib sind usaldada.
Ning ta võibki. See on mu vennale. - Kuid poiss võib oma töö kaotada.
Mis tähendab, et samuti ka mina. Kõik on kontrolli all, okei?
Veel veini? - Ma ei tohiks, kuid... okei.
Niisiis, kus sa õppisid, Linguini?
Õppisin? Olgu.
Ega sa arva, et ma tõesti usun, et sa esimest korda teed süüa?
Ei olegi. - Ma teadsin seda.
See on minu... teine, kolmas, neljas... viies kord.
Esmaspäev oli mu esimene kord.
Kuid ma viisin prügi välja rohkem kordi enne seda.
Jah, jah. Võta veel veini.
Räägi mulle, Linguini, oma huvidest.
Meeldivad sulle loomad?
Mida? Loomad? Millised?
Tavalised - koerad, kassid, hobused, merisead,
rotid.
Ma tõin sulle midagi, et...
Ei, ei, ei!
Sülita see kohe välja!
Pean sulle midagi söögist õpetama. Sulge oma silmad.
Nüüd võta üks amps... Ei, ei, ei!
Ära neela seda lihtsalt alla! - Liiga hilja.
Võta.
Mälu aeglaselt. Mõtle ainult maitse peale.
Näed? - Mitte eriti.
Kreemjas, soolmagus, tammelik pähklimaitse.
Tunnetad sa seda? - Jah, ma tunnetan pähkli maitset.
Sule oma silmad. Maitse nüüd seda.
Hoopis erinev asi, eks? Magus, krõbe, kerge pikantne maitse lõpus.
Okei. - Nüüd proovi neid koos.
Okei.
Ma arvan, et midagi hakkab kohale jõudma.
See võib olla pähklimaitse. - Näed?
Võib olla pikantne maitse. - Täpselt nii.
Nüüd kujuta ette kõiki suurepäraseid maitseid maailmas
kombineerituna lõpmatutesse kombinatsioonidesse.
Maitsed, mida mitte keegi pole veel proovinud. Mis avastusi sealt tuleks!
Ma arvan...
Läks käest ära. - No jah.
Kuid see oli huvitav.
Kõige huvitavam prügi, mida ma eales... Hei! Mida me teeme?
Paps ei tea veel, et sa elus oled!
Me peame koloonia juurde minema. Kõik oleksid elevil.
Jahh! Aga... - Mida?
Asi on selles, et ma nagu pean...
Mida sa "pead" rohkem kui su pere?
Mis on siin tähtsam?
Noh, ma...
Külastus ei võta tükki küljest.
On sul olnud kodurott? - Ei.
Kas sa töötasid laboris rottidega? - Ei.
Äkki sa elasid vahepeal mustuses?
Ei, ei, ei.
Sa tead midagi rottidest! Sa tead, et sa tead!
Sa tead kes teab teeb hopsassaa. Ratta-tatta.
Hei! Miks nad seda nii kutsuvad? - Mida?
Ratatouille. See on nagu ühepajatoit, eks? Miks nad seda nii kutsuvad?
Kui sa paned toidule nime,
peaksid sa panema nime, mis kõlab isuäratavalt.
Ratatouille ei kõla isuäratavalt. See kõlab nagu "rott" ja "taguots."
Roti taguots. Mis ei kõla kohe üldse isuäratavalt.
Kahjuks on meil vein täiesti otsas.
Mu poeg on naasnud.
Ning leidmaks kedagi teist sinu asemele mürgikontrolliks on olnud katastroof.
Midagi pole mürgitatud, jumal tänatud, kuid see pole olnud lihtne.
Sina ei teinud seda lihtsaks. - Ma tean. Anna andeks, paps.
Tähtis asi on see, et sa vähemalt kodus oled.
Jah, noh, sellega on nii, et...
Sa oled kõhnavõitu. Miks nii?
Toidupuudus või snobismi liiasus?
Üksinda selles suures maailmas on raske, eks ole?
Muidugi, kuid ma pole enam laps.
Hei. Hei, poisu. Mis teoksil? - Ma saan iseenda eest hoolitsetud.
Ma leidsin hea koha mis pole siit väga kaugel, seega saan ma tihti külas käia.
Ei midagi paremat, kui külm plärtsatus reaalsust, et sa...
Külas käia? - Jah. Ma luban. Tihti.
Sa ei jäägi siia? - Ei. See pole mingi suurem asi, paps. Ma lihtsalt...
Sa ometi ei arvanud, et ma igaveseks jään, ega ju?
Lõppude lõpuks peab ju linnuke oma pesast lahkuma.
Me pole linnud, me oleme rotid.
Me ei lahku oma pesadest. Me teeme neid suuremaks.
Noh, võibolla olen ma teistsugune rott. - Võibolla pole sa üldsegi rott.
Võibolla on see hea asi.
Hei. Bänd on täna täitsa hoos, või mis?
Rotid. Me ainult võtame, paps.
Ma olen võtmisest väsinud. Ma tahan asju ise teha.
Ma tahan siia maailma midagi lisada.
Sa räägid nagu inimene. - Kes pole üldse nii pahad, kui sa räägid.
Kas tõesti? Kuidas sa nii kindel oled? - Oh ei.
Mul on olnud võimalus neid jälgida,
väga väikeste vahemaade tagant.
Jaah? Kui lähedalt? - Piisavalt lähedalt.
Ning nad, tead küll, pole nii pahad, kui sa räägid, et nad on.
Tule minuga kaasa. Ma tahaksin sulle midagi näidata.
Kuulge, ma jään siia.
Vaata, et põrandad ja lauaplaadid oleksid puhtad, enne kui sa sulged.
Oota. Sa tahad, et ma jääksin siia puhastama?
On see sulle probleem?
Ei. - Tubli poiss. Homseni.
Oleme kohal.
Vaata hoolsasti, Remy.
Vaata, just nii juhtub,
kui rott muutub inimeste ümbruses liiga mugavaks.
Maailm, milles me elame, kuulub vaenlastele.
Me peame elama ettevaatlikult.
Me hoolitseme endasuguste eest, Remy.
Kui kõik on öeldud ja tehtud, oleme meie üksteisele kõik.
Ei. - Mida?
Ei. Isa, ma ei usu seda. Sa ütled mulle, et tulevik on...
Kas saab veel midagi sellist olla?
Niimoodi asjad käivadki. - Sa ei saa muuta loomust.
Muutus ongi loomuses, paps. See osa, mida me saame mõjutada.
Ning see algab, kui me otsustame.
Kuhu sa lähed? - Kui õnne on - edasi.
Hei!
Lõpeta.
Tere hommikust.
Nii et peakokk kutsus sind joogile, jah?
See on suur asi.
Mis ta ütles?
Mida?
Mis sa ei või mulle öelda või?
Anna mulle andeks, et segan sinu sügavat, isiklikku suhet peakokaga.
Ma näen, kuidas see asi on.
Sa lased mul endale mõned köögitrikid õpetada,
et bossi pimestada ja siis sa lased minust tuhinaga mööda?
Ärka üles. Ärka üles.
Ma arvasin, et sa oled erinev.
Ma arvasin, et sa arvasid, et mina olen erinev.
Ma arvasin...
Ma ei pidanud sind aitama!
Kui ma oleksin ainult enda eest hoolitsenud, oleksin ma lasknud sul põruda!
Aga...
Ma tahtsin, et sa läbi lööksid. Sa meeldisid mulle.
Minu viga.
Colette. Oota, oota. Colette!
Kõik on läbi, väike peakokk. Ma ei saa seda enam teha.
Colette! Oota, oota! Ära sõida minema.
Vaata, ma ei ole sõnadega osav. Samuti toiduga.
Vähemalt mitte sinu abita.
Ma vihkan võltstagasihoidlikkust. See on lihtsalt järjekordne viis valetamiseks.
Sul on annet. - Ei, mul pole! Päriselt. See pole mina.
Kui ma lisasin selle täiendava koostisosa...
selle asemel, et retsepti järgida, nagu sa ütlesid,
polnud see samuti mina.
Mida sa mõtled? - Ma mõtlen, et mina poleks seda teinud.
Mina oleksin retsepti järgi teinud.
Mina oleksin järginud sinu nõuandeid.
Mina oleksin järginud sinu nõuandeid kuni maakera otsadeni.
Sest ma armastan sinu nõuandeid. - Aga...
Aga mul...
Ära tee seda.
Mul on saladus. See on mingis mõttes häiriv.
Mul on... - Mis? Sul...
Mul on ro... - Sul on lööve?
Ei, ei, ei. Mul on see... See väike tilluke...
Tilluke...
Väike peakokk, kes ütleb mulle, mida teha.
Väike peakokk?
Jah, jah. Ta on...
Ta on seal üleval. - Sinu ajus?
Miks on nii raske sinuga rääkida? - Okei, siit see tuleb.
Sa inspireerid mind. Ma riskin kõigega.
Ma riskin välja näha suurim idioodist psühho, keda sa oma elus näinud oled.
Tahad teada, miks ma olen selline kiire õppija?
Tahad teada, miks ma olen selline hea kokk?
Ära naera! Ma kohe näitan sulle!
Ei! Ei!
Mis on, Ambrister? - Gusteau's.
Lõpuks sulgemisel, jah? - Ei.
Rohkem finantsprobleeme? - Ei, see...
Teavitas uuest sortimendist mikrolaine täidetud pannkookidest?
Mida? Mida? Köhi välja.
See tuli tagasi. See on populaarne.
Ma pole seda kohta aastaid arvustanud. - Ei, söör.
Mu eelmine arvustus põlgas selle
turismitasemele. - Jah, söör.
Ma ütlesin, et "Gusteau on lõpuks leidnud ajaloos omale õige koha
täpselt ühe teise võrdselt kuulsa koka,
Härra Boyardee kõrval."
Touché.
Sinnapaika ma selle jätsin. See oli mu viimane sõna.
Viimane sõna. - Jah.
Siis ütle mulle, Ambrister,
kuidas saab see populaarne olla?
Ei, ei, ei!
DNA klapib, ajastus on õige, kõik on õige.
Ta on Gusteau poeg.
See ei saa nii juhtuda! Kogu see värk on lavastus!
Poiss teab!
Vaata teda seal, teeskleb, et on idioot.
Ta mängib minu ajuga, nagu kass mingi... keraga...
Lõnga? - Jah! Mängib lolli.
Mõnitab mind selle rotiga. - Rotiga?
Jah. Ta semutseb sellega.
Tahtlikult üritab mind mõtlema panna, et see on oluline.
Rott. - Täpselt!
Kas rott on tähtis?
Muidugi mitte! Ta lihtsalt tahab, et ma mõtleksin nii.
Ma näen selle teaterlikkust.
Rott ilmub välja poisi esimesel õhtul, ma palun tal roti tappa.
Ja nüüd ta tahab, et ma seda igal pool näeksin.
See on siin! Ei, ei ole, see on siin!
Kas ma näen asju, kas ma olen hull? Kas siin on fantoomrott või mitte?
Aga, oh ei!
Ma keeldun olemast tema selles väikeses mängus...
Peaksin ma selle pärast mures olema? Sinu pärast?
Ma ei saa teda vallandada. Ta saab tähelepanu.
Kui ma ta kohe vallandan, mõtlevad kõik, et miks.
Ning viimane asi, mida ma soovin, oleks see, et inimesed seda uuriksid.
Mille pärast sa nii mures oled?
Kas siis ajakirjandus pole hea?
Kas siis poleks hea, kui Gusteau nimi oleks esilehel?
Mitte siis, kui need jooksevad üle kogu tema näo.
Gusteaul juba on nägu, see on paks ja armastusväärne ning tuttav.
Ning see müüb burritosid! Miljoneid ja miljoneid burritosid!
Tähtaeg on kolme päeva pärast.
Siis sa võid ta vallandada, millal iganes ta lakkab olemast väärtuslik
ning mitte keegi ei saaks eales teada.
Ma olin nende juukseproovide pärast mures, mille sa mulle andsid.
Ma pidin need tagasi laborisse saatma. - Miks?
Sest esimene kord, kui see tagasi tuli, tuvastati see närilise karvana.
Ei, ei, ei. - Mida?
Proovi seda. See on parem.
Noh, kuna sa...
Rott!
Vastikud väikesed elajad.
Mulle meenutati, kui habras see kõik oli.
Kuidas maailm mind päriselt nägi.
Ning see läks järk järgult aina paremaks.
Remy!
Hei, väike vennas!
Me kartsime, et sa ei kavatsegi enam oma nägu näidata.
Hei, Remy! Kuidas sul läheb? - Sa ütlesid neile?
Emile, see on täpselt see, mida ma palusin sul mitte teha!
Kuid sa tead neid tüüpe. Nad on mu sõbrad.
Ma ei teadnud, et sa neid mõtlesid.
Kuule, anna andeks.
Ära vabanda minu ees, vabanda nende ees.
On siin mingi probleem? - Ei ole.
Oota siin.
See on lukus?
Remy, mida sa siin teed?
Okei, Emile ilmub välja koos...
Okei, ma ütlesin, et ei. Ma ütlesin talle... Tema aga läheb ja lobiseb...
See on katastroof.
Igatahes, nad on näljased, toidukamber on lukus ja ma vajan võtit.
Nad tahavad, et sa toitu varastaks? - Jah. Ei! See on...
See on keeruline. See on perekond. Neil pole sinu ideaale.
Ideaale? Kui Peakokk Uhkustajal oleks mingeid ideaale,
kas ma siis kaubitseksin siin grillpraega?
Või mikrolaine burritodega?
Või hambaid nokkivaid kanu?
Sama Prantsuse pärane kui maisikoer!
Varsti poodides!
Me leiutame uusi viise, et rohkem müüa.
Kas sa sooviksid haggisest ampsu?
Ma ei saa seda reguleerida, et kuidas nad mu pilti kasutavad, Remy.
Ma olen surnud! - Kas te saaksite vait olla?
Ma pean mõtlema! Jutt liigub. Kui ma ei suuda neid vaikima sundida,
on kogu klann mul avatud suudega järgi ja...
Siin see ongi.
Hei. Su testament!
See on huvitav. Ega sa pahanda, kui ma... - Üldse mitte.
Linguini?
Miks peaks Linguini sinu testamendis kirjas olema?
See oli kunagi minu kontor.
Ta on su poeg?
Mul on poeg? - Kuidas sa seda ei teadnud?
Ma olen sinu kujutlusvõime sünnitis.
Kui sina ei teadnud, siis kuidas mina teadma pidin?
Igatahes, sinu poeg on selle restorani õiguspärane omanik.
Ei! Ei! Rott!
- Anna andeks, peakokk. - See rott! Ta varastas mu dokumendid!
See pääseb minema! - Tere, hr. peakokk.
Sina!
Kao mu kontorist välja! - Ta pole sinu kontoris. Sa oled tema omas.
Põhjani, Linguini!
TÕUSEV KOKK, KUULUTATI GUSTEAU RESTORANI OMANIKUKS
LINGUINI TÜHISTAB KÜLMUTATUD TOIDUD
UUS OMANIK UUS GUSTEAU
GUSTEAU TÕUSEV TÄHT
Peakokk! Peakokk! Peakokk Linguini!
Sinu tõus on olnud tähelennuline, kuigi sul pole mingit formaalset treeningut.
Mis on sinu geniaalsuse saladus?
Saladus? Te tahate tõtt?
Ma olen Gusteau poeg. See on mul arvatavasti veres.
Kuid sa said sellest faktist alles hiljuti teada.
Ei.
Ning see lõppes sinu näol selle restorani üle võtmisega.
Kuidas sa teada said?
Noh, mingi osa minust lihtsalt teadis.
Gusteau osa?
Kust sa oma inspiratsiooni leiad? - Inspiratsioonil on palju nimesid.
Minul on selleks Colette. - Mida?
Mul on midagi hammaste vahel kinni.
Terviseinspektsioon.
Ma sooviksin teatada rotinakatusest.
See on võtnud üle minu...
Gusteau restorani.
Gusteau?
Ma hüppan läbi. Vaatame. Esimene vaba auk on kolme kuu pärast.
See peab kohe juhtuma! See on gurmaanrestoran!
Härra, mul on nüüd info. Kui keegi tühistab oma aja, siis ma võtan teid vahele.
Kuid rott! - Te peate...
See varastas mu dokumendid.
Avamisaeg on juba möödas.
Ta oleks pidanud juba tunni eest lõpetama.
Tere, mu kallike. Liitu meiega.
Me just rääkisimegi minu inspiratsioonist.
Jah, ta kutsub seda tema väikeseks peakokaks.
Mitte see, kallim. Ma mõtlesin sind.
See on tema. - Ego?
Anton Ego?
On see Ego?
Ma ei suuda seda uskuda.
Sina oled Härra Linguini? - Tere.
Vabanda mind, et ma segasin sinu varajast tähistamist,
kuid ma arvasin, et see on ainult aus, et ma annan sulle suuremeelse võimaluse,
kuna sa oled uus selles mängus.
Mängus? - Jah.
Ning sa oled mänginud ilma vastaseta.
Mis on, nagu sa oled juba ära arvanud, reeglite vastane.
Sina oled Anton Ego.
Sa oled aeglane kellegi kohta, kes on elu kiirteel.
Ning sa oled peenike kellegi kohta, kes armastab toitu.
Mulle ei meeldi toit. Ma armastan seda.
Kui ma ei armasta seda, siis ma ei neela.
Ma tulen homme õhtul tagasi väga kõrgete ootustega.
Palveta, et sa mulle pettumust ei valmistaks.
Kuulake, me ei tahaks ebaviisakad olla, kuid me oleme prantslased ja praegu on lõunaaeg.
Ta tahtis öelda, et "On lõunasöögiaeg ja me oleme prantslased."
Ära vaata mind nii.
Sa häirisid mind ajakirjanike ees.
Kuidas ma peaksin keskenduma, kui sa pidevalt mind mu juustest sikutad?
Ning veel üks asi.
Sinu arvamus pole ainus, mis loeb.
Colette oskab samuti süüa teha, et sa teaksid.
Olgu, nüüd aitab!
Võta väike paus, Väike Peakokk.
Ma pole sinu nukk ja...
sina pole mu nukku-juhtiv tüüp.
Rott on kokk.
Rahune maha ja mõtle asjad oma peas läbi, Väike Peakokk.
Ego on tulemas ning ma pean keskenduma!
Sa loll...
Vau, seda pole ma küll kunagi varem näinud.
Sa oleksid nagu ta kaisujänku, või midagi taolist.
Anna andeks, Remy.
Ma tean, et on liiga palju mehi.
Ma üritasin limiteerida... - Tead mida?
Vahet pole. Ma olen isekas olnud.
Kas te kutid olete näljased? - Sa nalja teed või?
Olgu. Lõuna minu kulul. Me läheme peale sulgemist.
Muide... - Jah.
...ütle isale, et ta terve klanni tooks.
Väike Peakokk?
See on suurepärane, poeg. Sisetöö. Ma tunnen parimat.
Väike Peakokk?
Hei, Väike Peakokk.
Ma arvasin, et sa läksid tagasi korterisse.
Ja siis, kui sind seal polnud, ma ei tea...
Ei tundunud õige jätta asju nii, nagu meil jäi, nii et...
Vaata, ma ei taha riius olla.
Ma olen olnud väga suure, tead küll, pinge all.
Palju on muutunud nii väikese aja jooksul.
Ma olen järsku Gusteau.
Ning ma pean olema Gusteau, tead küll...
inimesed pettuvad.
See on imelik.
Tead, ma pole mitte kunagi kellelegi pettumust valmistanud,
sest mitte keegi pole minult mitte midagi oodanud.
Ning ainuke põhjus, miks kõik minult nüüd midagi ootavad,
on sinu tõttu.
Ma pole sinu vastu aus olnud.
Sina pole mind kunagi alt vedanud, ning ma ei tohiks seda kunagi unustada.
Sa oled olnud hea sõber.
Kõige auväärsem sõber, keda soovida võikski...
Mis see veel on?
Mis siin toimub?
Mida...
Hei...
Sa...
Sa varastad toitu? Kuidas sa võisid?
Ma arvasin, et sa olid mu sõber! Ma usaldasin sind!
Kao välja! Sina ja kõik su rottidest sõbrad!
Ning ära tagasi tule...
või ma kohtlen sind nii nagu restoranid kahjureid kohtlema peaksid!
Sul on õigus, isa. Keda ma petan?
Me oleme, kes me oleme ning me oleme rotid.
Noh, ta lahkub varsti ning sa tead, kuidas sisse saada.
Varasta kõike, mida soovid.
Sa ei tule? - Ma kaotasin oma isu.
Kas te teate, mida te täna õhtul soovite, söör?
Jah, ma sooviksin teie südant mis on vardas röstitud.
Tule sisse!
Täna on see suur päev. Sa peaksid neile midagi ütlema.
Nagu näiteks? - Sina oled boss. Inspireeri neid.
Tähelepanu.
Paluks kõigi tähelepanu.
Täna on see tähtis õhtu.
Isu on tulemas ja tal on arvatavasti suur Ego.
Ma mõtlen, Ego. Ta tuleb. See kriitik.
Ning ta tellib midagi.
Midagi meie menüüst.
Ning me peame selle valmistama, kui ta just midagi külma ei telli.
Sa lihtsalt ei saa järgi anda, ega ju?
Sa päris tõsiselt ei tohiks siin avatud ajal olema. See pole turvaline.
Ma olen näljane!
Ning ma ei vaja toitu seestpoolt, et olla õnnelik.
Asja võti...mu sõber, on selles, et ei tohiks olla valiv.
Jälgi. - Ei, oota!
Oh ei! Ei, ei! Mida me peale hakkama? - Ma lähen kutsun isa.
Sa võid arvata, et sa oled kokk, kuid sa oled ikkagi kõigest üks rott.
Tõesti ta võttis ära ühe tähe, kui ta viimane kord seda kohta arvustas.
Tõepoolest tappis see arvatavasti... isa.
See on hetkel väga halb tuju. - Kuid ma ütlen teile ühte asja...
Ego on siin. - Ego? Ta on siin?
Anton Ego on lihtsalt üks järjekordne klient. Hakkame küpsetama!
Jahh! Hakkame...
Okei.
Niisiis, mul on mõttes üks lihtne plaan.
Sa lood mulle uue valiku Peakokk Skinneri külmutatud toitudest.
Ning mina, vastutasuks, ei tapa sind.
Hüvasti, rott!
Kas te teate, mida te täna õhtul sooviksite, söör?
Jah, ma arvan küll.
Kui ma lõpetasin ülespuhutud reklaami lugemise teie uue koka kohta,
siis teate, mille järgi ma igatsen?
Natukese perspektiivi.
Ongi kõik. Ma sooviksin värsket, selget, hästi elukogenud perspektiivi.
Kas te oskaksite soovitada selle kõrvale mingit veini?
Mille kõrvale, söör? - Perspektiivi. Värskelt ahjust, sooviksin seda?
Ma...
Olgu siis. Kuna teil on perspektiiv täiesti otsas,
ning mitte kellelgi teisel ei tundu seda siin kuradima linnas olema,
teen ma sinuga kokkuleppe.
Sina muretse toit, mina muretsen perspektiivi pärast.
Mis läheks ideaalselt pudeli Cheval Blanciga aastast 1947.
Ma kardan, et ma...
Sinu toiduvalik?
Ütle oma peakokk Linguinile, et tehku midagi, mida ta mulle serveerida julgeb.
Ütle talle, et ta oma parima annaks.
Ma võtan selle sama, mida temagi.
Nii et me oleme alla andnud? - Miks sa nii räägid?
Me oleme auto pagasnikus, lukustatud puuris...
oodates tulevikku külmutatud toitude toodetes.
Ei, mina olen see, kes puuris on. Mina olen alla andnud.
Sina oled vaba.
Ma olen sama vaba, nagu sa mind ette kujutad.
Nagu sinagi.
Oh, palun. Mul on teesklemisest kõrini. Ma teesklen oma isale, et ma olen rott.
Ma teesklen, et ma olen inimene, Linguini abil.
Ma teesklen, et sa eksisteerid, et mul oleks kellegagi rääkida.
Sa räägid mulle ainult asju, mida ma juba tean.
Ma tean, kes ma olen! Miks on mulle vaja, et sina seda ütleks?
Miks ma pean teesklema?
Aga sa ei teesklegi, Remy.
Mitte kordagi pole seda teinud.
Ei. Mu teine vasak!
Isa? Isa, ma olen siin!
Ma olen pagasnikus! Mida põr...
Isa!
Hei väikevend! - Emile.
Ma armastan teid!
Kuhu sa lähed?
Tagasi restorani. Nad kukuvad ilma minuta läbi.
Miks sa hoolid? - Sest ma olen kokk.
See on sinu retsept.
Kuidas sa ei tea omaenda retsepti?
Ma ei kirjutanud seda paberile. See lihtsalt lõi mulle pähe.
Siis tee nii, et see sulle uuesti pähe tuleks!? Sest me ei saa seda serveerida!
Kus on mu tellimus?
Kas me ei saaks serveerida midagi muud? Midagi, mida ma ei leiutanud?
See on see, mida nad tellisid.
Ütle, et nad telliksid midagi muud, Ütle neile, et meil on need täiesti otsas.
Meil ei saa otsas olla. Me just avasime.
Mul on veel üks idee. Serveeriks neile seda, mida nad tellisid!
Me valmistame selle. Lihtsalt ütle meile, mida sa tegid.
Ma ei tea mida ma tegin.
Me peame klientidele midagi ütlema.
Siis ütle neile... ütle neile...
Ära tee seda. - Remy. Remy.
Ära mine! Seis! Nad näevad sind. Jää seisma.
Me ei räägi minust. Me räägime sellest, mida õigesti teha...
Rotid!
Remy! - Tooge mu nuga.
Ärge puutuge teda!
Tänan, et tagasi tulid, väike peakokk.
Ma tean, et see kõlab hullumeelsena, kuid...
Noh, tõde kõlabki vahel hullumeelsena.
Kuid see ei tähenda, et see pole...
tõde.
Ning tõde on, et mul pole mitte mingit annet.
Kuid see rott, tema on see, kes nende retseptide taga on.
Tema on kokk. Tõeline kokk. Ta on end minu mütsi all peitnud.
Ta on juhtinud minu tegevusi.
Tema ongi see põhjus, miks ma suudan teha toite, mis kõiki kaasa kisub.
Tema on see põhjus, miks Ego seal teiselpool ust ootab.
Te olete avaldanud mulle tunnustust tema ande eest.
Ma tean, et seda on raske uskuda.
Kuid noh, te uskusite, et ma oskan süüa teha, eks?
Kuulge, see töötab. See on hullumeelne, kuid see töötab.
Me võiksime olla parim restoran Pariisis,
ning see rott, see hiilgav Väike Kokake suudab meid sinnani viia.
Mida te ütlete? Olete te minuga?
KÕIK OSKAVAD SÜÜA TEHA!
Isa.
Isa, ma ei tea mida öelda.
Ma eksisin sinu ja su sõbra suhtes.
Ma ei taha, et sa arvaksid, et ma valin selle oma pere asemel.
Ma ei saa valida kahe enda poole vahel.
Ma ei räägi söögi tegemisest. Ma räägin julgusest.
See tõesti tähendab sulle nii palju?
Me pole kokad, kuid me oleme perekond.
Ütle meile mida teha ning see saab tehtud.
Peatage see terviseinspektor! - Delta meeskond, minge, minge, minge!
Ülejäänud jäävad siia ja aitavad Remy.
Kolmas meeskond tegeleb kalaga. Neljas meeskond, röstimise alal.
Viies meeskond, grillimine. Kuues meeskond, kastmed.
Minge oma kohtadele, kiiresti!
Kes tegelevad toiduga, kõnnivad kahel käpal.
Me vajame kedagi, kes kelner oleks.
Vabandan viivituse pärast, kuid meid on täna natukene vähevõitu.
Palun, võtke nii palju aega, kui teil vaja läheb.
Vaadake, et see liha oleks paras ja pehme.
Tööta. Jah. Viruta ja liigu, viruta ja liigu.
Olge selle "sole meuničrega" ettevaatlik. Vähem soola. Rohkem võid.
Kasutage ainult mimolette juustu.
Komponeerige salatit, nagu te maaliksite pilti.
Ärge salatile liiga palju õli ja äädikakastet ka pange.
Ära lase sellel beurre blancil eralduda. Muudkui aga kloppige.
Keeda õrnalt neid kammkarpe. Maitsekontroll. Lusikad alla.
Hea. Liiga palju soola. Hea.
Ära consomé'd keema lase, see muudab faasani vintskeks.
Anna andeks.
Colette, oota! Colette.
Sa tulid tagasi. Colette... - Mitte sõnakestki.
Kui ma selle üle mõtlen, võin ma veel oma meelt muuta.
Lihtsalt ütle mulle, mida rotid valmistada tahavad.
Ratatouille? See on maamehe söök.
Oled sa kindel, et sa tahad Egole seda serveerida?
Mida? Ma teen ratatouille't.
No, kuidas sina siis seda valmistaks.
Ratatouille? Nad teevad nalja või?
Ei, ei saa olla.
Kes tegi ratatouille't? Ma nõuan vastust!
Ma ei mäletagi viimast korda
kui ma palusin kelneril kokale kiitust avaldada.
Ning nüüd leian ma end väga ebatavalisest positsioonist,
kuna mu kelner on mu kokk.
Tänan, kuid täna olen ma kõigest kelner.
Keda ma siis eine eest tänan?
Vabanda mind hetkeks.
Sina oled vist kokk...
Kui te soovite kokaga kohtuda, peate te ootama
kuni kõik teised kliendid on ära läinud.
Olgu nii.
Alguses arvas Ego, et see on nali.
Aga niipea, kui Linguini asja seletab, kaob Ego näolt naeratus.
Ta ei reageeri teisiti peale juhuslike küsimuste esitamise.
Ning kui lugu räägitud, tõuseb Ego püsti, tänab meid eine eest...
"Tänan eine eest."
ning lahkub sõnagi lausumata.
Järgneval päeval ilmub tema arvustus.
Paljudel põhjustel on kriitiku töö lihtne.
Me riskime väga vähesega, samas naudime oma positsiooni nende üle,
kes esitavad oma töövilju ja iseennast meie hinnata.
Me naudime negatiivset kriitikat, mida on lõbus kirjutada ja ka lugeda.
Kuid kibe tõsiasi, millega me, kriitikud, silmitsi seisma peame, on et lõppude lõpuks
on keskpärane praht arvatavasti palju tähendusrikkam,
kui meie kriitika, mis seda määrab.
Kuid on aegu, millal kriitik tõeliselt riskib kõigega
ja seda millegi uue avastamise ja kaitsemise suhtes.
Maailm on tihti ebalahke uute talentide, uute väljamõeldiste vastu.
Uus vajab sõpru.
Eile õhtul kogesin ma midagi uut,
erakordset rooga märkimisväärselt ootamatust kohast.
Kui nüüd öelda, et nii toit kui ka valmistaja
on pannud proovile mu eelarvamused tippkokanduse kohta
on suur alahindamine.
Nad kõigutasid mind südamikuni välja.
Minevikus ei hoidnud ma saladuses oma põlastust
Peakokk Gusteau kuulsa moto "Igaüks oskab süüa teha" vastu.
Aga ma taipan, et alles nüüd saan ma tõeliselt aru, mida ta selle all mõtles.
Igaüks ei suuda saada suursuguseks artistiks,
kuid suursugune artist võib pärineda ükskõik kust.
On raske ette kujutada veel alandlikumaid allikaid,
kui neid geeniusi, kes nüüd Gusteaus töötavad,
kes on selle kriitiku arvamuse põhjal
ei midagi vähemat, kui parimad kokad Prantsusmaal.
Varsti naasen ma Gusteausse, näljane enama järgi.
See oli hea õhtu.
Õnnelikuim minu elus.
Kuid ainus asi, mis on ettearvatav elu suhtes on selle ettearvamatus.
Me pidime küll Skinneri ja terviseinspektori lahti laskma,
kuid muidugi andsid nad meid välja.
Toit ei olnud oluline.
Nii pea kui tuli välja, et köögis olid rotid,
Jumal küll, restoran suleti.
ning Ego kaotas oma töö ja usaldusväärsuse.
Kuid ärge tema pärast end eriti halvasti tundke.
Tal läheb väga hästi väikese äriinvestorina.
Ta tundub väga õnnelik. - Kuidas sina tead?
Pean minema. Tipptund.
Sa tead, kuidas talle meeldib.
Tänan, Väike Kokk.
Kas te olete äkki täna õhtul huvitatud magustoidust?
Nagu alati. - Millist te sooviksite?
Üllata mind.
Kas te olete äkki täna õhtul huvitatud magustoidust?
Hei, uskuge mind, lugu läheb paremaks, kui mina seda jutustan, okei?
Lase käia. Too meile süüa, me nälgime siin!